HOW I MET YOU MOTHER 924 PART 2 DVH17409- FI_FI
- Marshall tulee kohta. - Jes! Olemme taas yhdessä.
Tämä on upeaa! Mahtavaa!
Tämä on...
- Rauhoitu. - En.
Rauhoittuminen sopii luusereille,
joilla on lapsia ja jotka eivät käy ulkona.
Minä johdan tänään eikä kotiin lähdetä vasta kuin
- kahdelta. - Kymmeneltä.
- 21.45. - Kolmelta.
Tästä illasta tulee legen... Malttakaa.
Jos lähden nyt, ehdin laittaa lapset sänkyyn.
..daarista. Legendaarista!
Porukka on taas kasassa.
Paitsi Robin. Emme näe häntä enää.
Kotiin mennään neljältä. Aivan, aamuneljältä.
Ja aina, kun joku puhuu jostain surullisesta, tulee tunti lisää.
Meidän piti olla yhdessä tärkeinä hetkinä.
- Aamuviideltä. - Ollakseen reilu...
..ikä tämä ole tärkeä hetki.
- Onhan. - Ei ole.
Kyllä on.
Sain puhelun tänään. Tuomari Queensistä jää eläkkeelle.
Minusta tulee tuomari.
- Niinkö? - Jes!
Tuomari Eriksen!
Sanoinhan, että he soittaisivat. Ansaitset tämän.
- Kiitos, Lily. - Rakastan sinua, Marshmallow.
Kello on 1.45.
Olit oikeassa, Barney. Ilta oli legendaarinen...
Tiedän mitä ajattelet. Lähdetään Vegasiin!
Kirkuvat lapset herättävät minut alle
- 4,5 tunnin kuluttua. - Jäät vielä.
- Minä lähden. - Tuomari Toffee, tuomionne?
Hän jää.
Juhlimme tänään kestävää ystävyyttämme.
Ei, vaan perhettämme, koska olemme per...
- Oli hauskaa. Pidetään yhteyttä. - Hitto, Barney.
- Murskaat henkitorveni. - Onneksesi vain sen.
Tyttö on puolet sinua nuorempi. Etkö ole muuttunut yhtään?
En ole.
Kerran näytti siltä, että pystyisin menemään pidemmälle
mutta jos se ei onnistunut Robinin kanssa,
ei se onnistu muidenkaan kanssa.
En minusta tule sellaista, joka tapaa tytön ja tietää heti...
Olet elämäni rakkaus.
Kaikki mitä omistan ja mitä olen, on sinun ikuisesti.
- Oikeastiko? - Kunhan havainnollistin. Mene.
En ole sellainen.
Minä suoristan kravattini, sanon jotain tuhmaa
ja käyn jututtamassa tuota tyttöä.
Sellainen minä olen. Voin kai olla oma itseni?
Tuomari Toffee?
Hyväksyn.
Aplodit sille. Omakäsiläpsy.
Stinson kuittaa.
ROBOTIT VASTAAN PAINIJAT
Menettekö ikinä naimisiin vai elättekö vain synnissä?
Eräästä on tullut kova tuomitsemaan.
Vastalause hyväksytty.
Menemme kun ehdimme. Meillä on töitä ja lapsia...
Ja tuo tahtoo yhä häät linnassa.
Menisin naimisiin vaikka pomppulinnassa,
mutta Ted tahtoo enemmän säihkettä.
Sinä olet kaikki mitä tarvitsen.
Joku sentään iloitsee tänä surun päivänä.
Tiedät kai, ettei robotti kuollut oikeasti.
En puhu robotista, Lily. Lopettakaa hauskanpito!
Kerron surullisen jutun!
Muistatteko vuonna 2010, kun sain täydellisen viikon?
Seitsemän tyttöä seitsemässä illassa.
Aloin tavoitella täydellistä kuukautta.
Kokosin uuden taktiikkakirjan.
En halua kuulla. Liian surullista.
En päässyt surulliseen osaan.
Eivät nelikymppiset pidä kirjaa.
Lily, voitko... Okei?
Kokosin uuden taktiikkakirjan nikseistä, joita en ollut kokeillut.
Kuten "Mannekiini".
Jossa 80-luvun klassikon...
..tapaan herään maagisesti eloon.
"Jim Nachossa" odotin...,
..että tyttö mainitsee jotain, josta pitää.
- Rakastan nachoja. - Kiitos.
Saanko esittäytyä? Olen Jim.
Jim Nacho. Nachojen keksijä.
Onnistiko koko kuun?
- Kyllä. - Mikä sitten on vialla?
- Viimeisin tyttö, numero 31. - Nätti nimi. Onko se ranskaa?
Hän on raskaana.
Pilailet, et saanut tyttöä raskaaksi.
Hän on oikeasti raskaana.
Tuo vähän pilaa täydellisen kuukautesi.
Barney? Oletko kunnossa?
Jim Nantz! Luojan kiitos.
Olet aina tukenani. Mitä pitäisi tehdä?
Olet omillasi.
- Onnea, isukki. - Älä, tämä on katastrofi.
- Miksi? - Olen liian vanha.
Olin saavuttamassa kultaiset vuoteni.
Clooney-vuodet.
"Isäongelmavuodet,"
jolloin muistutan tyttöjä näiden isistä
etäisyyden lisäksi ulkonäköni puolesta.
Se oli unelmani.
Elämäni on ohi.
Missä teillä on lahjalista?
Toinen hauska fakta tuosta rakennuksesta...
Sen puhdaslinjaista julkisivua kutsuttiin lehdessä
"modernin klassiseksi."
Ymmärrän.
- Onko kysymyksiä? - Minulla on.
Mitä edelliselle rakennukselle tapahtui?
Se oli hienompi.
Robin. Taivas sentään.
Mitä teet täällä? Luulin, että olet...
Kreikassa, Marokossa, Moskovassa?
Joo, töitä riittää.
Olet kuuluisakin. Olet joka paikassa.
Enkä ole.
Ehkä joissakin paikoissa.
Hei, Penny. En ole nähnyt sinua aikoihin.
Pidän sinusta, bussitäti.
Ja minä sinusta. Älä sano bussitädiksi.
Siinä se.
Bongasit ihan oikean Scherbatskyn.
Yhtä todennäköisesti voi nähdä isojalan.
Isojalka on lempeä olento.
Robin on kuin jeti, kylmä ja etäinen.
Ted, kysy minulta, soittiko lumimies.
- Soittiko lumimies? - Ei ihan jeti.
Taas meillä on tärkeä hetki eikä Robin ole paikalla.
Tiedän, kulta.
Eksän aviottoman lapsen syntymä vaatii hieman ymmärrystä,
mutta silti.
No?
Siellä oli aika hullua,
mutta oksensin ja olo on parempi.
- Missä olit? - Vessassa.
Tiesin yrjöäväni, joten suojasin pukuni.
- 31 ei päästä minua saliin. - Nimi olisi hyvä kuulla joskus.
- Herra Stinson? - Niin?
- Onneksi olkoon. - Osoittivatko verikokeet,
etten ole isä?
Iloista ei-isienpäivää!
Ei. Onnea, saitte tytön. Haluatteko nähdä hänet?
- Mitä suotta. - Tervehdi nyt tytärtäsi.
Tässä on Ellie.
Jätän teidät hetkeksi.
Olet elämäni rakkaus.
Kaikki mitä minulla on...
ja kaikki mitä ole...
on sinun.
Ikuisesti.
Onko hampaissani jotain?
- Anna kihlasormus takaisin. - Hammastöhnänkö takia?
- Voimme puhua tästä. - Anna nyt.
Kosinta pätee vain viiden vuoden ajan.
Ellei nai tyttöä, on kosittava uudelleen.
- Menetkö...? - Kyllä.
- Anna kun sanon. Menetkö...? - Kyllä. Anteeksi.
- Kyllä. - Menetkö...?
Menetkö kanssani naimisiin torstaina?
Soitin töihisi, sinulla ei ole menoja.
Naitko minut torstaina?
Kyllä.
Sama sormus.
Torstai
Uskomatonta. On Ted Mosbyn hääpäivä.
Seitsemän vuoden ja kahden lapsen jälkeen.
Kiirehdinköhän liikaa?
Oletko kunnossa?
Väsyttää.
Vaavi ei nukkua, Barney kuolee.
- Tänään juhlitaan aamukolmeen. - 21.45!
Olen ylpeä sinusta.
Nyt kun olet isä, olet ihan erilai...
Ja se siitä.
- Hei. - Hei. Otatko paukut?
Paukut? Ennen lounasta torstaina?
Yritätte tahallanne tehdä huonoja päätöksiä.
Nyt te neidit lähdette kotiin, puette jotain säädyllistä...
..ja mietitte elämäänne. Ulos.
Vanhempanne murehtivat varmasti.
Nyt olen nähnyt kaiken.
Et kaikkea.
- Hei. - Hei.
Pari kertaa on jäänyt väliin...
...mutta lupasimme tulla tärkeisiin hetkiin.
Ripsiväri valuu. Älkää päästäkö häntä silmistänne.
Hei, isukki.
Hauska nähdä, mutten ajattele sinua sillä tavoin.
Ei, ääliö. Sait lapsen.
- Onnea. - Ai niin. Kiitos. Väsyttää.
- Mutta hän on mahtava. - Niinkö?
Niin. Isukki on kotona.
- Tuomari Toffee. - Hei.
Tiedotusasiaa: haen osavaltion korkeimpaan oikeuteen.
Jos kaikki menee hyvin, pian en ole enää tuomari Toffee.
Vaan korkein Toffee.
Juhlakalu.
- Sanoit, ettet tule häihin. - Totta.
Joku suostutteli minut mukaan.
Tiedän, ettei morsianta saisi nähdä puvussa.
On se sen arvoista.
En voinut jättää tätä väliin.
Haluan ottaa kuvan teistä kaikista. Menkää yhteen.
Ovatko kaikki valmiita? Tiivistäkää.
Yksi, kaksi, kolme.
Okei.
Hei, nuoret.
Et kuulosta yhtään 1000-vuotiaalta.
Tiedättekö, mitä täällä baarissa tapahtui?
En. Mitä?
Vain...
kaikenlaista.
Malja.
Ensinnäkin kaikille tässä pöydässä.
Rakastan teitä niin paljon, etten...
Siirry toiseen kohtaan.
- Toiseksi, Ted... - Älä.
- ..Evelyn Mosbylle. - Kiitti tuosta.
Miehelle, jolla on enemmän sisua
tunteiden saralla kuin kenelläkään muulla.
Matka oli pitkä ja vaikea.
Onneksi se johti viimein tänne.
- Juon sille. - Kippis.
Lily-täti ei ollut väärässä. Tie oli pitkä ja vaikea.
Mutta onneksi niin.
Jos en olisi kokenut sitä kaikkea,
ehkä en olisi ymmärtänyt asiaa yhtä selvästi.
Kun tapasin äitinne, tiesin heti
että minun olisi rakastettava häntä täysillä
ja pitkään, enkä voisi lopettaa koskaan.
En hetkeksikään.
Muistin sen joka kerta kun riitelimme.
Jokaisena jouluaamuna,
jokaisena pitkään nukuttuna sunnuntaina.
Joka töyssyn kohdalla, tai kun olin mustasukkainen
tai jos jokin näytti epävarmalta, muistin sen aina.
Muistin sen, kun hän sairastui.
Silloinkin, huonoimpina hetkinämme, saatoin vain kiittää Jumalaa.
Kiitin kaikkia jumalia joita on, oli ja tulee olemaan
koko maailmankaikkeutta ja ketä tahansa siitä...
että tapasin kauniin tytön silloin juna- asemalla
ja että uskalsin mennä hänen luokseen
koskea häntä olkapäälle, vata suuni ja puhua.
- Anteeksi. Hei. - Hei.
- Olen... - Bestman. Tule suojaan.
- Kiitos. Voin pidellä sitä. - Kiitos.
- Esiinnyitte hienosti. - Kiitos.
- Etkös ollut Cindyn kämppis? - Olin. Ja sinä olet professori.
- Kävin luennollasi. - Millä niistä?
- Talous 305. - En opeta...
- Voi ei. - Joo.
Hyppään raiteille.
Älä. Olit mahtava.
Hetkinen. Tämä on minun sateenvarjoni.
Jätin tämän Cindyn luo. Veit sateenvarjoni.
Enpäs. Ostin tämän itse.
Siinä on nimikirjaimenikin, tuossa.
T.M. Ted Mosby.
Ted Mosby, nuo ovat kyllä minun nimikirjaimeni.
T.M. eli Tracy McConnell.
Ei, Tracy McConnell, T.M. eli taatusti minun varjoni.
Olet T.M. eli tässä möhlinyt
koska tämä varjo on aina ollut T.M. eli tietysti minun.
Kadotin sen kyllä muutamaksi vuodeksi.
- Kävin klubilla... - Pyhän Patrickin päivänä.
Pyhän Patrickin päivänä.
- Jätit sen sinne. - Jätin sen sinne.
- Uskoit kadottaneesi sen. - Uskoin kadottaneeni sen.
Hassua, miten joskus sitä vain löytää jotain.
- Hei. - Hei.
Ja niin, lapset, minä tapasin äitinne.
Siinäkö kaikki?
Siinä.
En usko. Kerroit tuon jostakin syystä.
Mistä syystä muka?
Pakotit meidät kuuntelemaan juttua siitä, miten tapasit äidin.
Mutta ei siinä ollut äitiä juuri ollenkaan.
Se oli tarina siitä, miten rakastat Robin- tätiä.
- Haluat kuulla, sopiiko se meille. - En voi uskoa tätä.
Pidin tarinan lyhyenä ja selkeänä,
ettekä siltikään tajunneet sen ydintä.
Tarinan ydin on...
Se, että kuolaat Robin- tädin perään.
- Enpäs. - Kylläpäs.
- Saat arestia. - Olet lätkässä Robin- tätiin.
Saat myös arestia.
No jos olisin kiinnostunut Robin-tädistä
en tekisi mitään. Minulla on teidät.
- Rakastamme Robin-tätiä. - Olette niin läpinäkyviä.
Myönnä pois, isä.
Äiti on ollut poissa jo kuusi vuotta.
Pitäisikö soittaa hänelle ja pyytää treffeille?
- Kyllä. - Kyllä.
- Haluaisitteko te sitä? - Kyllä!
Okei, minä soitan.
- Tee se. - Teen.
- Soita. - Soitankin.
- Hienoa. - Näin ikään.
Tai...
Oma koti kullan kallis.
Hetkinen. No niin.
Paikka.
Harjoitellaan tuota.
TV, näytä etuovi.
TV, näytä... Voi persus.